Min kolumn handlar om och beskriver utifrån min egen uppfattning läget för dagens tillverkare och marknaden för bärbara datorer med kringutrustning. Följande text är skriven inte helt på fullaste allvar, men ändå utifrån mina egna värderingar och beskriver läget och objekt i någorlunda objektiva ord. Jag ser gärna kommentarer om det är eller inte är för mycket likt ett blogginlägg. Ta för dig, med en nypa salt!
Bakgrund och det egentliga problemet
Jag har under de senaste två åren suttit på en Toshiba R100. En skönhet, 12”, strax under 2 cm tunn, 1,1 kg och alldeles, alldeles… underbar! Dock har även den vackraste prinsessan på balen celluliter innanför jeansen. I min R100:s fall var det prestanda och batteritiden. Trots en utomordentlig Centrinoplattform med Pentium M ULV, fanns ett flertal flaskhalsar, såsom den inte alltför snabba 4200 rpm, 1,8” hårddisken.
Trots att både teknologin fanns och det gjorts bantningar i strömätande komponenter, gör datorn bara 2 timmar på nytt originalbatteri. Då skolstarten ändrade battrikraven markant, antingen bränna några tusen på nytt batteri och tillsatsbatteri, eller bränna några tusen extra på en ny maskin med vettig batteritid och bättre prestanda. Prylbögen i mig valde alternativ nummer två. Dags för ny dator!
Marknaden
Hur ser marknaden ut för en, till ultraportabelt såld själ som min? Låt oss först klargöra, jag har som krav haft att följande faktorer ska passa in:
• Max 12,1”, 13,3” kan funka vid upplösning 1440x900
• Max 3 cm tjock
• Max 2 kg
• Stöd för och med bra dockningslösning
• Vettig batteritid, alternativt stöd för bra andrabatteri/tillsatsbatteri
• Fyrkantig
Vem som helst kan förstå de fem första punkterna, men fyrkantig? Den som spanat in dagens modetrend gällande bärbara datorer kan nog i grova drag föreställa sig vad jag menar. För er andra tänkte jag dra lite grovt om hur det står till med vårt sjuka designintresse.
För bara tre-fyra år sedan var den bärbara datorn något för oss fantaster och yrkesfolk. Då var de i regel svarta, vissa tillverkare var riktigt vågade och gjorde en och annan grå serie. Formen var lika fyrkantig sett från sidan, som den var från ovan. Knivskarpa kanter så att man lätt kunde tro att de gick att stapla hundratals på höjden utan risk för ras, ens vid en jordbävning. En standardskärm höll sig storleksmässigt kring 14” med gångjärn lite snyggt infällda i bakre kanten.
På de senaste åren har den bärbara datorn blivit mer en allmän pryl i de svenska hemmen. Skärmarna är då i regel 15,4” eller 17” och vikten ligger kring 3-4 kg. Hemkonsumenterna vill inte ha ett fyrkantigt block ståendes likt en stationär inredningspryl i hemmet. De vill ha runda former, ett snyggt motivlackat skal och prestanda likt en stationär dator. Det är precis det de bärbara har blivit. En släpbar stationär dator som i regel sitter konstant inpluggade i väggen och batteritiden är inte att tala om.
Ihop med detta har en kilformad design vuxit sig fram. Folk sitter vid sina bärbara i tron om att de är stationära. En bärbar som är 4 cm tjock är inte särskilt ergonomisk. Tillverkarna vill ha kvar hemanvändarna, de löser det därför genom att tillverka kilformade, ergonomiska datorer. En design som blivit så integrerad i vårt samhälle att det fyrkantiga är en svunnen tid, även vit tunnare datorer.
Men jag då? Jag bildade mina värderingar i den svunna epoken av perfektion. Tillverkarna har anammat hemanvändarens slit och slängideologi och krav på design. Den kilformade designen, plastkonstruktioner och så billigt som möjligt har smittat av sig till de industriella modellerna. Det finns inte längre datorer i stil med min R100. Men kan inte förvänta sig att en dator överlever en färd i ryggsäck, tillsammans med ett gäng kollegieblock och en programmeringsbibel. Man kan oftast inte heller förvänta sig att man över huvud taget kan bära med sig en bärbar dator, den väger trots allt 4 kg och har en spänningsadapter på 1 kg.
Det finns ett fåtal tillverkare som fortfarande håller fanan någorlunda högt. Många tänker nog IBM, de som alltid har varit snäppet fyrkantigare än den fyrkantigaste. Men nej, tyvärr. De som spanat in X60, X200 och X300 har märkt att de sedan länge har ramlat in i det eviga mörkret av asymmetriska former. Vilka har jag då tänkt mig som lämpliga kandidater i kampen mot asymmetrin? Det finns främst tre tillverkare som har minst en modell som kan fungera. De är Toshiba, Fujitsu Siemens och Dell.
Toshiba har jobbat vidare på det tidigare lyckade konceptet med R100. Magnesiumskal, slimmad design och gedigen känsla. Resultatet, R500. En modell som dessutom har fått möjlighet till SSD och inbyggd DVD/RW. Det finns även en liten tablet i deras familj, R400. Mindre kvalitetskänsla, plastskal och inte något fulländat exemplar. Dock med fyrkantig design.
Fujitsu Siemens har i alla tiden varit en företagsdröm. Bra modell- och tillbehörsutbud samt fina mängdrabatter. De har flertalet ultraportabla modeller, tråkiga, intetsägande, en helt underbar design! FS har heller inte riktigt rotat sig i det bärbara folkhemmet. Visst har de försök till modeller, men långt ifrån det hippigaste alternativet. Åter till deras ultraportabla. Vi har exempelvis P7230 och P8010. Mycket spännande, enda felet FS gör är att inte tänka på tjockleken. Deras minsta datorer är nästan de tjockaste. Kan de inte likt Toshiba lägga en stunds ingenjörskonst åt att trycka ihop hårdvaran lite extra?
Dell har två modeller som kan tänkas vara intressanta. Latitude E4200 och Latitude XT. E4200 släpptes i veckorna och är en mycket stark kandidat. Skarpa linjer, snygg design helt i aluminium. Batteritid och övriga faktorer åt det positiva hållet. Perfekt? Nej, modellen finns bara med SSD och kostar skjortan, inget för oss studenter. De 10 % som går att få i studentrabatt gäller inte för företagssortimentet. Latitudeserien ingår i företagssortimentet. Men latitude XT, fyrkantigast av de fyrkantiga och snyggast av de snyggaste? Ett knapert försök av Dell att ge sig in på tabletmarknaden eller en fullkomlig lyckoträff? Jag återkommer till Latitude XT (ni kan kanske gissa varför).
Ovanstående modeller är bara ett axplock av tänkbara alternativ, men det ger i alla fall mig en tankeställare. Är det så att vi går mot en ny tid då det är designen och inte de tekniska innovationerna som påverkar våra datorköp? Håller datoranvändaren på att fördummas och dras in i en slit och slängideologi? För mig ska en bärbar dator vara just fyrkantig, ha gångjärn infällda i ovankanten av bakstycket och tåla lite stryk utan att för den delen vara förslappande skottsäker.
De flesta av datorerna och tillverkarna som jag listade ovan fallerade på både småsaker och stora saker. Nästan inga hade vettig och till synes fungerande dockningslösning med DVI. Några få var utomordentliga och hade allt man kan tänka sig, men till ett pris som tilltalar bara ett multinationellt företag. Jag har bestämt mig. Det tog över ett halvt års planering och sedan tre veckors dammsugande av marknaden. Det blir ett av de dyraste alternativen, så dyrt att jag får köpa en rekonditionerad och importera från Irland. Ca 8-10 000 billigare än om jag skulle ha köpt en med samma konfiguration ny, här i Sverige.
Den utvalda modellen är Dell Latitude XT. En Tablet PC med dual touch teknik och ett flertal spännande finesser. Inkluderas gör även dockningsstation och förhoppningsvis en 45W spänningsadapter. Varför just en tablet? Svaret är ganska enkelt, det fanns helt enkelt inga bättre datorer på hela världsmarknaden. Det är värt ett försök, den går alltid att sälja igen och ge plats för en bättre, om den inte skulle hålla måttet.
![Image](http://i.dell.com/images/global/products/latit/latit_xt_overview_img1.jpg)
Bild på Latitude XT
Slutsats
Vart vill jag nu komma med det här? Det finns en liten baktanke mer än att jag måste beklaga mig offentligt över hur ländigt mitt sökande efter något som faktiskt funkar för mig har varit. Jag vill ifrågasätta en del saker i konsumenternas krav på datorer. Varför har det blivit något allmänt att man ska ha en bärbar dator istället för en stationär? I mitt fall är det ganska självklart, anledningen till hela den här soppan är att jag ifrågasätter mitt behov av både en bärbar och en enbart stationär dator. Ska den omättliga och glupska konsumentskaran slå hela datorvärldens design ur spår? Så att vi stackare med krav på funktion och fungerande lösningar måste ta ett steg åt sidan? Kommer hela datormarknaden att bli mer och mer köp och släng?
Jag kanske lever i en svunnen tid med mitt konservativa sinne för design. Det är möjligt att det är bara jag som har krav på mina prylar. Jag tycker att det borde finnas någon annan där ute, som också upplever att datorvärlden håller på att ta ett snedsteg käpprätt åt fel håll. En sak är säker för mig i alla fall. Det är konstigt att det inte finns en enda dockningsstation, utom just en som kallas ”Media Base” som faktiskt är tillräcklig för en som mig med standardkrav som DVI, widescreenstöd och ett gäng USBportar.
Tack för mig. Hoppas ni gillar det jag har bidragit med.